FUGA

La fuga és un tipus de composició de contrapunt i semipunt i, a la vegada, una tècnica de composició polifònica per a un nombre determinat de parts, normalment anomenades veus. L’efecte que pretén donar és que una veu fuig d’una altra. Per aconseguir aquest efecte es fa que les veus vagin entrant una darrere l’altre tocant la melodia i quan una entra, l’altra s’acaba. La versió petita de la fuga rep el nom de fughetta. No hi ha encara un acord que digui si la fuga és una forma musical o una textura musical. Estructura: La fuga presenta, normalment, una estructura monotemàtica. El tema és interpretat per totes les veus durant l’obra (adaptant-lo a cada instrument). Després hi ha un episodi de desenvolupament i, finalment, el tema torna a ser exposat. Els seus precedents formals són el cànon, la caccia i el ricercare.